- Hva er det? - Jeg vet ikke.
- Den er for liten og for lett. - Han blir knust, drept.
Nei, jeg har oppdaget en ny måte. Den er tynnere, men like sterk.
- Hva er dette? - Min signatur.
I fall en annen ridder blir imponert av min rustning.
Rør Dem og kjenn hvordan det føles.
- Til slutt blir jeg truffet. - Og da dør han.
Har De i det minste mot til å prøve den?
Hvordan gikk det?
Jeg kjente ingenting!
Fungerer det?
Det er et mirakel!
Turneringsfeltet Lagny-sur-Marne
- Hvem er det? - Piers Courtenay.
Han har satt opp skattene tre ganger i år for å ha råd til turneringen.
Hans undersåtter sulter mens han fråtser på banketten.
Det er nok sant.
Ulrich von Lichtenstein.
Greve Adhemar, sønn av Philippe de Vitry-
- sønn av Gilles-
- de frie herrenes leder, sin manndoms forsvarer-
- et lysende eksempel på ridderlighet og champagne.
Bra jobbet! Bravo!
Studer Adhemar nøye. Vi skal finne en svakhet.
Min herre, Sir Wallace Percivals andre sønn.
Det er meg en stor ære...
...å få presentere...
Det er Edward, milord. De er sikre på det.
...den navnkundige Sir Thomas Colville!
Adhemar trakk seg!
Det kan bare bety én ting.
Kongelighet.
Jeg skal se hva jeg kan få rede på.
Forbered å ta ned flagget.
Nei, ikke ennå. Hør på meg.
- Musikere, fanfare! - Jeg må tale med min herre.
Da får De skynde Dem.
Vent! Vent!
Colville er Edward, Svarte prinsen av Wales, Englands blivende konge.
Han er forkledd, som jeg.
Han har beseiret alle fiender. Han har aldri tapt et slag.
Vi vet hvem han er!
De må trekke Dem. Meddel det, Geoff.
Gi meg lansen!
Lanse!
Milde makter...
Dysten ble uavgjort!
De risikerer å skade en kongelig.
Han utsetter seg selv for risken.
Bra kjempet, Sir Ulrich, akkurat som i Rouen.
I like måte... prins Edward.
- Visste De hvem jeg var? - Ja.
Likevel red De?
- Jeg er ikke den som trekker meg. - Ikke jeg heller.
- Men iblant hender det. - Ja, det gjør det.
- Lykke til i turneringen. - I like måte.
Seierherre i dysten og turneringsmester:
Ulrich von Lichtenstein.
Smelt det, selg det, gjør det De må gjøre.
De er jo mester!
Lkke før jeg beseirer Adhemar!
Sir Ulrich.
- Hva skal De ha på Dem i kveld? - Ingenting.
Da skal jeg matche Deres kledning.
- Blir De aldri lei klær? - Hun taler om å kle av seg.
Kronbladene skjenker blomsten sin skjønnhet, ikke sant?
- En blomst duger ikke til noe. - Ikke?
Man kan ikke spise en blomst. En blomst holder en ikke varm...
Og en rose har aldri slått en mann ut av sadelen heller, eller hva?
De er bare en dum jente, ikke sant?
Heller en dum jente med en blomst enn en dum gutt med hest og kjepp!
Adjø.
Det heter faktisk lanse. Men hallo...
Jeg har nyheter. Adhemar er blitt tilbakekalt til de frie styrkene.
Den svarte prinsen befalte det. Han kan bli borte hele sesongen.
Først Jocelyn og nå Adhemar.
- Bra gjort. - Ja, bra gjort!
Søndre front Slaget ved Poitiers
Turneringsresultatene, milord.
Ulrich... Ulrich...
Geoff... Jeg må skrive et brev.
"Kjære Jocelyn." Nei. "Min kjæreste Jocelyn."
"Jeg savner Dem." Var det galt?
De bestemmer. Det er Deres begravelse, Deres brev, mener jeg.
- Si noe om hennes bryster. - Si at De savner dem.
Hennes bryster?
Jo da, men jeg ville heller forsøke å løfte blikket noe.
Savner jeg hennes hals?
Høyere. Sikt mot stjernene.
Månen, i det minste. Hennes bryster var ikke så imponerende.
Månen?
"Det er en merkelig tanke-
- at en måned har gått siden jeg så Dem sist.
Jeg har sett nymånen, men ikke Dem.
Jeg har sett soloppganger og solnedganger, men ikke Deres ansikt."
Det er meget bra, William.
Jeg kjente ei jente en gang som...
Hun knuste mitt hjerte, men jeg pleide å si...
"Bitene av mitt sprukne hjerte er så små at de passerer et nåløye. "
Han skriver som om jeg var død.
Han er også døende.
Hun lagde mat til hertugen av York.
Jeg savner henne som solen savner blomsten.
"Jeg savner Dem som solen savner blomsten.
Som solen savner blomsten i den mørke vinter.
Uten skjønnhet å rette lyset mot-
- blir hjertet hardt som den kalde verden Deres fravær forviste meg til."
"Neste gang tevler jeg i Paris.
Det blir tomt og kaldt der uten Dem."
Det er bra.
Nå kreves bare en bra avslutning.
Med "håp". Kjærlighet må slutte med håp.
Min mann, måtte han hvile i fred, sa noe jeg aldri glemmer.
"Håpet er min ledestjerne..."
"...som hjelper meg gjennom dagen og ikke minst natten.
Håpet at jeg ikke for siste gang har hvilt blikket på Deres skjønnhet."
Avslutt brevet med: "Med all min kjærlighet. William."
De mener vel "Ulrich"?
"Med all min kjærlighet-
- forblir jeg Deres hjertes ridder."
Min herre håpte at De kanskje kunne besvare brevet på noe vis.
Kykkeliky! "Jeg skal ikke fornekte ham."
Likedan andre gangen. Men tredje gang: "Jeg fornekter ham."
Ingen Adhemar.
Ingen Adhemar...
Wat!
Traff De henne? Leste hun brevet?
- Ja og ja. - Og?
Hun kommer til Paris!
Sendte hun med noe til meg? Et brev? En gave?
En gave? Visst gjorde hun det?
Ja... Jeg mener...
Hva er det? Gi meg den.
Ja!
Hun... Hun ba ham... Det betyr at... Ja!
Cinquante. Det er en jevn og bra sum.
De vedder på at en franskmann vinner turneringen.
- Men innsatsen er 50 floriner. - Det er jo alt vi har.
Ulrich mot alle franskmenn her?
Han har vunnet fire ganger på rad! Dessuten er ikke Adhemar her.
Men John Beaumont er her.
Grev Theobald, Philip av Burgund likeså. De er alle mestere.
En engelskmann vinner ikke denne franske turneringen!
Engelske bein står ustøtt på fransk mark!
De kan holde kjeft der borte!
Kom igjen! Vinner vi, kan jeg kjøpe et vertshus.
- Jeg kan vie meg til å skrive. - Jeg kan kjøpe en smie.
Engelske mager tåler ikke fransk vin!
Jeg er så nære ved å jule Dem opp! Pass Dem, Quasimodo!
Jeg vil bare hjem. Jeg har så det holder i mengder.
Dessuten er selveste paven franskmann!
Det får så være, men Jesus er engelskmann! Vi antar veddemålet!
Han vinner nå når prinsessen er her.
Han er blond! Han har kransen!
Han slår Dem med lansen! Lichtenstein! Lichtenstein!
Han er blond med stødig hand! Han er fra Gelderland!
Gelderland! Gelderland! Gelderland!
- Tror De han kommer? - Like sikkert som at solen står opp.
Foretrekker De katedraler?
Jeg kom for å skrifte.
Og for å se de malte vinduene som lyser opp en trist, grå verden.
- Er det ikke slik? - De er vakre.
Jeg føler det samme for brevet De sendte.
Snakk til meg. Si de ord De skrev.
Jeg skal vinne turneringen til Deres ære.
Jeg skal i Deres navn. Jeg beseirer alle til Deres ære.
Deres skjønnhet skal reflekteres i min arms styrke og min hests lender.
- Det mener De ikke? - Jo.
- Virkelig? Hestens lender? - Ja.
- Jeg vil høre poesi, Ulrich. - Jeg er ikke klar for det.
Jeg er klar. Hvorfor skal alltid kvinnen følge mannens skjema?
Mannen har flere plikter og-
- mannen har flere krav.
- Er det slik? - Ja! Kanskje...
- Ikke? - Jeg krever poesi!
Jeg vil ha poesi og jeg vil ha det nå.
Deres bryster...
...er under Deres hals...
Jocelyn, hvordan skal jeg bevise min kjærlighet til Dem? Hvordan?
- Er det et oppriktig spørsmål? - Ja.
Om De vil bevise Deres kjærlighet, så skal De gjøre Deres verste.
Mitt verste? Hva mener De?
I stedet for å vinne og hedre meg gjennom Deres navnkundighet-
- skal De gå imot Deres natur og gjøre Deres verste og tape.
Det beviser bare at jeg er en taper!
Det vil vise Deres kjærlighet til meg og motsi Deres egenkjærlighet.
De ville underkaste Dem kjærlighet og ikke Deres egen vilje.
Kvinne, tyst!
Lkke be meg. Og spar ham! Forsvinn herfra nå! Forsvinn!
Hvordan lyder Deres svar?
Jeg akter ikke å tape!
Da elsker De meg ikke.
Den italienske jomfruens beskytter-
- lansen som beveget Frankrike-
- riddernes ridder!
Konge for en kveld i La Rochelle!
Lverksetter av Guds vilje!
Den eneste i sitt slag:
Sir Ulrich-
- von Lichtenstein!
Gud, så god jeg er!
Hans hests lender...
Der han kommer fra, betyr kanskje det kjærlighet.
- Hva gjør De? - Taper.
- Jeg forstår ikke. - Ikke jeg heller.
Han elsker meg.
Er De blind?
- Så De flagget? - Ja, jeg så det.
Nå vet jeg det!
De taper med vilje i starten for at seieren skal bli mer dramatisk!
Jocelyn ba meg tape for å bevise min kjærlighet.
- Skulle ønske De var blind i stedet. - Alle kvinner vil bare ha bevis.
- Bevis for hva? - For ikke å ha åpnet seg forgjeves.
- Jeg har ikke rørt henne. - Hvorfor holder vi da på slik?
Fordi!
Fordi... jeg elsker henne.
- Jeg kommer til å miste alt! - Det er slik i hasardspill.
Kjenn smerte!
Men det er meget romantisk.
- Er De kvinne eller smed? - Iblant er jeg begge deler.
Kom igjen.
Ingen har vunnet alle sine dyster ennå.
Om De vinner resten av Deres dyster og de andre slår hverandre-
- så kan De nå finalen.
- Rustningen har bevist at den duger. - Har De bevist Deres kjærlighet?
Wat, husker De kirken som liten? Skrekken og lidenskapen.
Hun vekker de samme følelser i meg.
Derfor tilber jeg Jocelyn og ingen annen.
William, det er blasfemi.
- Måtte jeg brenne i helvete. - Trekk Dem.
Da taper De. Men ta ikke imot mer bank.
Milady hilser og sier at om De elsker henne...
Ja da, jeg må tape. Ser hun ikke på?
Hun sier at om De elsker henne, så taper De ikke mer.
Om De elsker henne, vinner De turneringen.
- Der står Deres kjærlighetsgudinne! - Og som jeg hater henne.
- Jeg begriper meg ikke på kvinner. - Ikke jeg heller, men de forstår oss.
Men kanskje ikke Dem.
Ja! Kvinner...
...48... 49... og 50!
Takk, mine herrer. Det var en glede å gjøre forretninger med dere.
Velkommen til London. Kanskje til verdensmesterskapet?
Lkke se så trist ut. Her, jeg byr på et glass.
Han er rask når han det trenger, han håver inn penger! Lichtenstein!
Guinevere kommer til Lancelot.
Ta vel hånd om ham, milady.
- Vi savnet Dem på banketten. - "Vi"?
Jeg.
Jocelyn... Deres premie.
Min premie?
Jeg er ikke verdig noen premie.
Hvem er det da?
Min tjenestepike sier at Deres væpnere iblant kaller Dem William.
Er det sant, Sir Ulrich?
Ja... Ja, det er sant.
Jeg bryr meg ikke om Deres navn.
Bare jeg kan kalle Dem min mann.
Jocelyn, jeg er jo Deres mann.
- Forbannede jente. - De trenger en feltskjær.
Han sier at jeg overlever, men det føles ikke slik.
Jeg er årsaken til Deres smerte.
Ja, det er De.
Selv om... min far...
...lærte meg å ta det onde med det gode.
Det gode De taler om...
...kommer jeg til å være årsak til det også?
Hvor lenge har De vært hjemmefra? Jeg har vært borte i et halvt år.
- Jeg har vært borte i to år. - Tre år.
Fem. Fem lange år.
William?
Tolv. Tolv år.
Så han skal være lærling?
- Hvor lenge? - I sju år.
Sir Ector?
Jeg er taktekkeren. Vi har snakket sammen.
Ja, det husker jeg. Er dette gutten?
Stig fram, så jeg får se på deg.
Vær forsiktig med den, Roland!
Er du redd for meg, gutt?
Har du de fleste tennene?
Få se på armen. Er du sterk?
Han er mager som et fugleskremsel.
Men det er to i ham.
Jeg kan vise deg en verden full av eventyr-
- og underverk som du ikke engang har kunnet drømme om.
Kan du pakke min hest og lede den?
Ta farvel med din far, så vi kommer oss av gårde.
Han er en ekte ridder, William. Lær deg så mye du kan av ham.
Det er alt jeg kan gjøre for deg.
Gå nå og endre skjebnen, så du får et bedre liv enn meg.
Roland, vis gutten hans plikter.
- Far, jeg er redd! - For hva da?
- Jeg vet ikke veien hjem! - Du følger bare dine føtter.
London.
Verdensmesterskapet
Kom igjen nå, London!
- Adhemar er her og skal tevle. - Er han lei av å krige?
Den svarte prinsen befalte ham å oppløse sin armé.
De festet og plyndret-
- stjal, myrdet og skjendet kirker.
Begikk de eldste synder på de nyeste måter.
Vi møtes altså igjen, Sir Ulrich. Og det i verdensmesterskapet.
Som jeg sa, De kommer til å se opp til meg liggende på ryggen.
Begrav fortiden.
De har lyktes godt i mitt fravær både på og utenfor feltet.
De har vunnet priser, hester, kvinner.
- Er det slik De rangordner dem? - Vanligvis, med få unntak.
Hun er vakker, ikke sant?
Et riktig fullblodstrofé, ikke sant?
- De taler om henne som en måltavle. - Er hun ikke det?
Nei.
Hun er pilen.
Jeg har innledet forhandlinger med hennes far.
Jeg akter å ta henne til min hustru.
Hun skal bli satt i sadelen og plassert på min mantel.
Måltavle eller pil spiller ingen rolle. Hun skal bli min.
U Irich! U Irich! U Irich!
- Hvordan ville De beseire ham? - Med en klubbe når han sov.
Men til hest med en lanse?
Da er han uslåelig.
Se til ham.
Min herre?
La meg presentere Simon, en enkel stevningsmann.
Fortell greven det du fortalte meg.
Jeg er redd, min herre, en synd er blitt begått.
Syndig bedrageri.
Vulgær og syndig stolthet.
Som Gud og den naturlige rang har blitt nektet.
Ikke snakk i gåter.
Ulrich von Lichtenstein er ikke den han ser ut til være.
For en liten sum kan han bli bevoktet slik at du får vite sannheten.
Jeg tror noen bør følge etter vår edle Ulrich.
Velg noen diskré.
Jeg nekter å tro det. Hvor mye tapte du?
- Tapte? - På spill. Klærne dine også?
Lkke et øre. Klærne mine ligger der.
Jeg har ikke ord.
Hvorfor løper du da rundt naken?
Fordi hun var sulten.
Hvem?
Phillipa, min kone.
- Jeg skal ta deg for dette. - Kom igjen.
Å, det må være Wat.
Og du er Kate, og Roland og Will.
Jeg mener Ulrich.
- Hvis mors far var... - Von Rechberg.
- Geoff har fortalt meg alt om dere. - Akkurat.
Vil noen ha en bit?
Beklager at vi avbryter, Mrs. Chaucer.
Vi skal la dere få fred.
- God natt. - God natt.
- Jeg trodde du var prostituert. - Ut!
De er mye morsommere enn de pilegrimene fra i fjor.
Hva er det?
Paradiset, min kjære, er formet-
- i dine øyne.
Å, Geoff, kom og legg deg.
Hørte du det ikke? Vi har regnet bort. Du må vinne i morgen.
Ja, ja. Jeg tar en ridetur.
- I dette været? - Ja.
- Pass hodet. - Takk.
Mat.
Hei på deg.
- De er Sir Ulrich von Lichtenstein. - Ja.
De er min favorittridder. Når vi turnerer, er jeg alltid Dem.
Hva gjør De her i Cheapside? Det er ingen parade i dag.
Kan du bevare en hemmelighet?
Jeg ble født i Cheapside, rundt hjørnet der borte.
- Er det sant, Sir Ulrich? - Ja.
Jeg bor i det huset der.
- Hvor gammel er du? - Ni og et halvt.
Undres om du husker en mann, selv om han kanskje døde før du ble født.
Han var høy som en ridder. Han het John Thatcher.
Det er klart jeg husker ham. Han bor der fortsatt.
Iblant sitter han ved vinduet, men ingen vet hvorfor.
- Hva mener du? - Han er blind, sir.
Er det noen der?
Nettet er ikke klart ennå. Kom tilbake i morgen.
Hvem er du?
En ridder.
Jeg heter Ulrich.
Ulrich? Jeg hører hvordan det navnet blir ropt på arenaen.
- Hva har De her å gjøre? - Framføre en hilsen til Dem.
En hilsen fra Deres sønn.
Fra min William?! Kom inn, sir.
Hva gjelder det? Lever han?
Ja, han lever.
Han har det meget bra.
Han ville De skulle vite-
- at han klarte å endre sin skjebne tross alt.
Og har han fulgt sine føtter?
- Har han endelig funnet hjem? - Ja.
- Far! - William, min sønn!
Jeg skulle gjerne truffet denne Wat, og Roland også.
Det kommer du til å gjøre.
Hvordan er det med kvinner? Har du en spesiell eller mange?
Det fins en meget spesiell.
Henne skulle jeg gjerne truffet.
Du kan ikke ha et tak som lekker, far.
- Det duger ikke for en taktekker. - Jo, om han er blind som jeg.
Jeg er en taktekkers sønn. Jeg skal reparere det for deg.
Jeg trodde han var død, men han har alltid vært så sterk.
Geoff og Jocelyn... Denne dagen blir bedre og bedre.
Er det noen som har dødd?
- Sir Ulrich von Lichtenstein. - Hva?
Adhemar... fulgte etter Dem i går kveld.
Til Cheapside. Han sier at han så Deres far.
Will, de ba meg vise fram adelsbrevet.
De akter å pågripe Dem på arenaen.
Et dusin soldater fra den kongelige garden.
- De stilles ved skampælen. - Men jeg skal møte Adhemar nå.
Nei, De utgår. Det er allerede notert.
Sadle hestene. De kan pågripe bagasjen, men ikke Dem.
Vent.
Så, hva syns De...
...nå når De vet hva jeg er?
Å vite hva De er, William, ville ta en livstid.
Det er jeg villig til å gi, men nå må De flykte.
- Flykt, så flykter jeg med Dem. - Jocelyn, jeg kan ikke flykte.
Jeg er ridder, og jeg skyr ikke faren!
En ridder i hjertet, men ikke på papiret! Det er det som teller.
William, jeg elsker Dem!
Jeg elsker Dem. Dem.
- Jeg vil ikke se Dem ved skampælen! - Men vil De se meg flykte? Nei!
Pokker ta din stolthet, William!
- Bare De kan ikke flykte! - Min stolthet kan de ikke ta fra meg!
Jo, det kan de, og det vil de gjøre. Det kan De skrive opp.
Men kjærligheten kan de ikke ta.
Og hvor skal vi bo?
I mitt skur?
Sammen med grisene om vinteren?
Ja, William, sammen med grisene.
De fattige kan gifte seg av kjærlighet.
Jocelyn, De vet ikke hva De taler om!
William, jeg ber Dem.
Flykt, flykt for kjærlighetens skyld.
Roland, vil De at jeg skal flykte?
- Og De, Geoff? - Ja, av hele mitt sprukne hjerte.
Wat, vi er vel ikke slike som flykter?
Jo...
I dag er vi det.
Flykt, William.
Nei! Jeg akter ikke å flykte!
Jeg er ridder!
Gutter, dessverre er det ingenting som varer evig.
Vi får avslutte dette sammen.
De hører ikke hjemme blant ærens menn!
- Jeg er her for å tevle. - De er her for å bli arrestert!
Han som sikter mot stjernene-
- snubler ofte i et strå.
De har blitt veid.
De har blitt målt.
Og De holdt ikke mål.
Man taper enten det ene eller det andre... William.
I hvilken verden kunne De noensinne ha beseiret meg?
Gå, Roland. La dem ta meg.
Gud elsker Dem, William.
Og jeg også.
Forsvinn! Spre dere!
Ellers banker jeg dere!
Ved Jesus Kristus og jomfru Maria sverger jeg på at jeg juler dere opp!
Jeg sliter dere i stykker og slår!
Jeg brekker beina på dere! Smerte! Stor smerte!
Vi er ille ute.
Hør etter!
Hør på meg!
Hør! Hør!
Dere er fra samme stand, dere og han!
Mor?
Er min mor her? Denne maten kjenner jeg igjen overalt.
Mor, vær så snill å gå hjem.
Jeg skal si deg hvordan det går i kveld.
Usle feiging!
Jeg håper det er gode nyheter, mor.
Jeg håper jeg kan fortelle deg-
- at jeg overtalte disse gode menneskene-
- til å la min lord William være.
For jeg har aldri sett-
- et hjerte likt det som banker i denne mannen.
Det er storslagent!
Det svulmer av alle dyder av stolthet-
- oppriktighet, frihet, mot, konstant-
- og aller mest-
- fylt med håp.
I alle fall til i dag.
Hva som fyller det nå-
- vet jeg ikke.
Jeg spør dere:
Hva gjør en mann adelig?
Hans avstamning eller hans hjerte?
Hjertet.
Godt hjerte.
Min herre-
- ble født fattig i Cheapside, London, og hva så?
Han er så sann som stål.
Nei, sannere.
Han er som gull-
- for meg.
Han er som gull, og dere og jeg-
- er bare jern.
Og likevel vil dere-
- komme for å se ham ruste.
Skam.
Skam dere.
La ham være.
Dra hjem!
Det er prinsen.
Hvilket par vi er, hva?
Vi forsøker begge å skjule hvem vi er. Og ingen av oss lykkes.
Deres menn elsker Dem.
Om det var alt jeg visste om Dem, så ville det vært nok.
Men De går til angrep med Deres lanse når De burde trekke Dem.
Det er også ridderlig.
Løslat ham!
Han kan se ut til å være av enkel herkomst-
- men mine historikere har oppdaget-
- at han stammer fra en gammel, kongelig slekt.
Dette er mitt ord.
Og det kan ikke være tvil om det.
Nå vil jeg gjengjelde den vennlighet De en gang viste meg. Knel.
I kraft av den makt min far, kong Edward, har overlatt meg-
- og foran alle vitner som er samlet her-
- slår jeg Dem til ridder-
- Sir William.
Reis Dem, Sir William.
Kan De tevle?
Min turnering er ikke avsluttet.
Er De i stand til å tevle, eller skal De strykes fra listene?
- Jeg er rede. - Jeg skal informere Deres motstander.
Finn hans skjold på listene med en gang.
Vær hilset prins Edward!
Mitt herskap-
- og alle dere andre.
Jeg vil presentere Philippe de Vitrys sønn, sønn av Gilles...
- Er De sikker? - Ja.
Det er bare spunnet sukker og skokrem.
Det er en liten måltavle, Will, men sikt mot hjertet.
...den uforskrekkede erobreren av talløse kongedømmer:
Grev Adhemar!
Herregud, jeg henter feltskjæren!
Roland... De er feltskjær nå.
Han har spisset den!
Kate, hjelp meg tilbake før tiden er ute.
Forbannede krek!
Kate, jeg får ikke puste. Jeg får ikke luft.
Som jeg sa, taktekker.
I hvilken verden kunne De noensinne ha beseiret meg?
En sådan plass fins ikke.
Hun er her, William.
Sammen med Deres far.
Endre skjebnen...
Nå skal vi danse.
To lanser mot null. De må støte ham ut av sadelen eller drepe ham.
- De må ha rustningen på. - Jeg får ikke puste med den på.
Lanse.
Nei, jeg kan ikke gripe om den.
Pokker!
Fest den til armen.
Wat... fest den til armen.
Gjør som han sier.
Ærede publikum... Jeg fikk ikke tatt introduksjonen!
Men vær så vennlige, jeg ber dere, og lytt til den nå.
For jeg skal la mitt velsmurte munnlær hvile-
- og tale i klartekst.
Dager som denne er altfor sjeldne til å bli forringet med tom tale.
Så jeg må, uten ytterligere omstendigheter...
Unnskyld, milord.
Jeg vil presentere folkets mann!
Født kun et steinkast herfra, og nå står han her foran dere.
John Thatchers sønn:
Sir William Thatcher!
Det er Deres navn.
Sir William Thatcher. Deres far hørte det.
Lykke til, William.
William!
De har blitt veid.
De er blitt målt.
- Og det er åpenbart... ...at De ikke holder mål.
Velkommen til den nye verden. Gud velsigne Dem-
- om det er det rette å gjøre.
William!
Ja!
Han vant!
Å, William.
- Jeg må nok skrive om dette. - Om prinsen og ridderne?
Om det hele. All menneskelig aktivitet kan omfattes av kunstneren.
Men kanskje ikke Deres.
Tekst: SDI Media Group
De spanderer.
Ripped by: SkyFury